Teta Flora!
Zaboga, tko nije isključio metlu? -Prekini!
Teta Flora! Fauna! Srećkice!
Gdje su svi?
Iznenađenje! Sretan rođendan!
Divne ste! Ovo je najsretniji dan moga života.
Sve je tako divno, samo da ga upoznate.
Njega? -Ružice! Našla si nepoznatog?
Nije nepoznat, znamo se od prije. -Stvarno? Odakle?
Iz mog divnog sna.
ZNAM TE JA, TO BILO JE U MOM DIVNOM SNU
Ona je zaljubljena! -Pa to je užasno.
Zašto? Pa, ja sam napunila šesnaest godina.
Nije to, mila. -Već si zaručena. -Zaručena?
Od dana tvog rođenja. -Za princa Filipa.
Nemoguće. Otkud ću se ja udati za princa?
Trebala bih biti... -Princeza! To i jesi.
Princeza Aurora! Noćas te vodimo tvom ocu
kralju Stefanu.
Ali, ja ne mogu! On dolazi ovamo!
Obećala sam da ću biti ovdje. -Oprosti, dijete.
Ali, više ga nikada ne smiješ vidjeti.
Ne! Ne mogu u to povjerovati! To ne!
A mi smo mislile da će biti toliko sretna.
Još nema ni traga ni glasa, Huberte. -Jasno.
Još ima pola sata do zalaska sunca.
Sjajna ptičica.
Hajde, sve je gotovo. djevojka će uskoro biti ovdje.
Oprosti, ali poslije 16 godina briga, neizvjesnosti,
To je prošlost.
Večeras nazdravljamo za budućnost!
Nečim što sam čuvao šesnaest godina.
Za budućnost! -Tako je, za budućnost!
Živjeli! -Živjeli! Nazdravimo za ovu noć!
Izgled je fin! -Lijepo će tek doći!
Djeca će se sjediniti, kraljevstva ujediniti!
Živjeli!
Odlična berba.
A sad za novi dom. -Novi dom?
Djeci je potrebno posebno gnijezdo.
Gdje će podizati svoj pomladak.
Pa, vremenom. -Jasno.
Živjeli! Nazdravimo za dom!
Palači raskošnoj u ritmu tom.
Da ti napunim čašu.
Planovi!
Ništa previše raskošno, 40 spavaćih soba,
Blagovaonica. Lijepa kućica za medeni mjesec.
Već si sagradio to? -Već je završeno,
Mogu se sutra useliti. -Sutra?
Nisu se još vjenčali.
To ćemo srediti. Za vjenčanje!
Čekaj! Još nisam vidio svoju kćer
a ti mi je oduzimaš. -Dobivaš mog Filipa.
Da, ali... -Zar ne želiš vidjeti unučad?
Naravno, ali... -Nemamo vremena za gubljenje.
Za vjenčanje! -Urazumi se Huberte!
Aurora još nema pojma o svemu ovome.
Pa? -To može biti šok za nju.
Šok? Moj Filip, šok?
Što nije u redu s mojim Filipom?! -Ne, samo mislim...
Zašto tvoja kćer ne voli mog sina? -Pričekaj!
Ne znam da li se mom sinu sviđa tvoja kćer.
Ne znam da li će moja unučad željeti tebe za djeda.
Ti, nerazumni, uobraženi, brbljavi, stari debeljko.
Nerazuman? Uobražen? Brani se! -To je rat!
Za čast! Za domovinu!
Zbog čega sve ovo? -Ni ja ne razumijem.
Djeca će se svakako zaljubiti jedno u drugo.
Što se tiče unuka, sutra naručujem kolijevke.
Sjajno! Najveći broj. -Za esnaf drvodjelja!
Njegovo kraljevsko veličanstvo princ Filip!
Filipe!
Požuri, momče, presvuci se.
Ne možeš tako upoznati buduću zaručnicu.
Upoznao sam je već, oče. -Jesi? Kad?
Jednom, u snu!
Filipe, prekini s tim! Spusti me!!!
San? Kakva glupost? -Stvarno sam je upoznao.
Princezu Auroru? Moramo reći Stefanu.
Nisam rekao da je to Aurora. -rekao si...
Rekao sam da sam upoznao onu koju ću oženiti.
Ne znam tko je, neka seljančica.
Seljančica?! Oženit ćeš se... Filipe, šališ se?
Nije li tako?
To mi ne možeš učiniti. Napustiti prijestolje?
Zbog neke nikakve! To neću dopustiti!
Oženit ćeš se princezom! -Živiš u prošlosti.
Ovo je 14. vijek i sad... -Još uvijek sam kralj.
Naređujem ti da se urazumiš!
I oženim se djevojkom koju volim? -Točno.
Zbogom, oče. -Zbogom oče! Ne, stani, vrati se!
Filipe!
Kako ću to reći Stefanu?
Dođi sad.
U redu je. Tu su.
Idemo sada, Srećkice. Zatvori vrata.
Sada sjedi ovdje. Posljednji poklon, dijete.
Simbol kraljevske vlasti. Predivna kruna.
Tvoje je pravo i obaveza nositi je. -Dušo!
Ostavimo je malo nasamo. -To je zbog onog mladića.
Što ćemo?
Zašto se mora udati za nekog ostarjelog princa?
To se nas ne tiče, dušo.
Da kažemo kralju Stefanu za mladića? -Zašto da ne?
Čujte! Zloćka! Ružice! -Ružice!
Zašto smo je ostavile samu?
Evo! -Ružice! Gdje si?
Ružice!
Ružice! Ne diraj ništa!
Dodirni vreteno, kad ti kažem.
Prostodušne budale, zar vi mene hoćete pobijediti?
Gospodaricu svog zla! Evo vam vaše princeze!
Ružice! -Nikad to sebi neću oprostiti!
Mi smo za sve krive!
Stefane, moram ti reći nešto važno.
Nemoj sada, Huberte. -U pitanju je Filip.
Filip? Naravno! Gdje je dječak?
To ti pokušavam reći. -Pošalji po njega.
Sunce je zašlo. Spremite se za doček princeze!
Jadni kralj i kraljica! Slomit će im se srce kad saznaju
Neće saznati. -Neće? -Svi će zaspati.
Sve dok se Ružica ne probudi.
Dođite...
USPAVANA LJEPOTICE
ŠTETA ŠTO OBLAK SUNCE ZAKLANJA
I ŠTO RUŽICA SAN SVOJ SADA SANJA
DOĆI ĆE JEDNOM DAN KADA ĆE ZA SVE PRESTATI SAN
PROBUDIT ĆEŠ SE JEDNOG DANA
POLJUPCEM VOLJENOG.
DOTAD SANJAJ, LJEPOTICE USPAVANA.
Upravo mi Filip reče kako se zaljubio u neku seljančicu.
Seljančicu? -Da, da...
Tko je ona? Gdje su se upoznali?
Seljančica...
Gdje to? -U jednom snu.
Jednom u snu? Ružica! Princ Filip!
Dođi, moramo se vratiti u kolibu.
Uđi!
Ugodnog li iznenađenja! Očekivala sam seljaka,
a ulovila princa. Vodite ga!
Nježno, lijepi moji!
Imam planove za kraljevskog gosta.
Zloćka! -Uhvatila je princa Filipa!
Moramo do zabranjene planine. -Ne možemo.
Možemo i moramo.
Šteta što princ Filip ne može biti na proslavi.
Hajdemo u tamnicu da ga oraspoložimo.
Prinče, zašto si tako tužan?
Pred tobom je jasna budućnost,
uz tebe se trebala ostvariti prekrasna bajka.
Kod kralja Stefana, u kuli dvorca,
sanja o svojoj ljubavi princeza Aurora.
Vidi čuda, vidi vraga, to je seljančica draga!
Ona koja je osvojila tek jučer prinčevo srce.
Zaista se lijepo nosi, sa suncem u svojoj kosi.
Rumenilo krasi nju, ali je sad u vječnom snu.
Godine lete, i stotinu ih prođe sad,
iz zatvora se oslobodi junak mlad.
Kao vjetar hita princ na svom divnom konju,
hrabra lika, stasit, žustro juri,
poljupcem svoju dragu iz sna vratiti.
i dokaže kako ljubav prava
pobjeđuje sve!
Ti!
Ostavimo plemenitog princa u vedrim mislima.
Dan pravog zadovoljstva.
Prvi put u šesnaest godina, lijepo ću spavati.
Nemamo vremena za objašnjavanje.
Čuj, Prinče Filipe! Na putu do prave ljubavi
čekaju možda još mnoge opasnosti.
s kojima se moraš suočiti.
Naoružaj se ovim štitom vrlina,
i moćnim mačem istine.
To oružje će pobijediti zlo.
Požurimo sad.
Filipe, pazi!
Tišina!
Proklete budale! Ne!
Požuri!
Trnova šuma neka mu bude grob
Neka magle kobne on postane rob.
Kako valja poslužite mi vi
oko Stefanovog dvorca bacite moje čini.
Ne, to je nemoguće!
Sada ćeš sa mnom imati posla, prinče!
I sa silama pakla!
Gore! Ovamo!
Što je to što njemu snagu daje
da zlo propada, a dobro da traje?
Oprosti, Huberte, što si rekao? -Tko? Ja?
Na kraju krajeva, Stefane, ovo je četrnaesti vijek.
To si već rekao. -Da prijeđem na stvar!
Moj sin Filip je rekao da će se oženiti
To je Aurora! Ona je ovdje!
I Filip!
Što to znači, sine? Ja ne razu...
Ali, ali...
Ja ne razumijem.
Što ti je, Flora? -Volim sretne završetke!
I ja... plavo!
Ružičasto!
ZNAM TE JA, BJEŠE TO U MOM DIVNOM SNU
ZNAM TE JA I TVOJIH OČIJU ZNAM SVJETLOST TU.
I živjeli su zauvijek sretno...
Subtitles by: M O Z E N